Srácok, másszatok le rólam!
Szálljatok már le rólam!
Engedjetek el!
Jézus azt mondta: "Mások elé kell helyezned engem,"
"és önmagad elé."
Hitlernél... Az emberektől elvárták, a náci párttagságot.
A náci pártot és célkitűzéseit mindenkinek
az apja, anyja, testvére, és a saját élete elé kellett helyeznie.
Ez közös megállapodás volt. Fogadalom.
De az igazi munka láthatatlan.
És láthatatlanul terjed.
Minél láthatatlanabb a szervezet, annál nagyobb a befolyása.
Azzal fognak vádolni, hogy elárultam a bizalmukat.
És alapvetően ez történt.
Titkos, láthatatlan szervezet akarnak lenni. Két könyvet írtam róluk.
De a történet már nem csak az én élményeimről szól.
Sokáig tartott, mire rájöttem, mi is a Család igazából,
és milyen befolyással bírnak az országunk vezetőire.
A csápjaik körbeérték a világot.
Elnökökkel, külföldi vezetőkkel találkoztak,
hogy az egész világon elterjesszék a Jézusról alkotott nézeteiket.
A Nemzeti Imareggeli egy washingtoni rendezvény,
amelyet Eisenhower óta minden elnök megrendez.
Köszönöm mindenkinek a Kongresszuson belül és kívül, aki lehetővé tette ezt.
Ő Washington legbefolyásosabb embere, akiről még senki se hallott.
Mint Óz, a nagy varázsló.
Bárcsak többet mondhatnék, de pont a titoktartás miatt vagyunk sikeresek.
El kell érnünk a vezetőket. Ha ez sikerül, a teljes lakosság Krisztusé lesz.
Fölmerült, hogy éljenek együtt.
A C Street nevű csoport tagja voltam Washingtonban.
Sanford kormányzó és Ensign szenátor
botrányba keveredett...
Az Úr munkáját végzik az ördög játszóterén.
Igazán borzasztó emberekkel találkoztunk. Diktátorokkal, gyilkosokkal, tolvajokkal.
Ha egy ellenséges országnak dolgoznék,
pont az ilyen találkozókat próbálnám kihasználni.
A szobában mindenki hozzáfért a megválasztott elnökhöz.
Pontosan erre várt a Család.
Ő Isten embere.
Azt mondják, ez a hitről szól,
de mindenki érti,
hogy igazából a hatalomra megy ki a játszma.
Együtt éltem velük,
közösen imádkoztunk a főhadiszállásukon, a székhelyükön.
Kongresszusi képviselőkkel, szenátorokkal, a világ vezetőivel.
Ez egy láthatatlan szervezet, ami 80 évig bujkált az orrunk előtt.
Azt hiszik, ez valami baljós dolog.
Hogy egy összeesküvés.
Pedig szó sincs ilyesmiről.
Döbbenetes, milyen szinten gabalyodott össze az egyház és az állam.
A vezetői képességek olyan példája, amit még nem látott a világ.
- Ez a demokrácia megrontása. - Ez Isten ereje.
A világnak hatalmas szüksége van erre.
Halld! Minden aggodalom eltűnik.
És minden csalódás is
örökre elmúlik!
Elindítottunk egy világszintű szellemi hadviselést megcélzó programot.
Minden korábbinál biztosabban tudom...
hogy mindannyian Isten gyermekei vagyunk.
Senki más nem kísérhet bennünket, mikor átlépünk az ajtón...
csak azok, akiket mi vezettünk a Megváltóhoz.
Féljétek! Szeressétek!
Szenteljétek neki az életetek!
Csak akkor lehettek a tanítványai!
Befejezzük, amit elkezdtünk!
ELSŐ RÉSZ AZ ALÁMERÜLÉS
Már gyerekkorom óta nagyon érdekesnek találtam
az elképzelést, hogy a jó és a rossz harcban állnak,
hogy mindannyian aktív résztvevői vagyunk a hétköznapokban dúló ördögi csatáknak.
Hogy démoni erők befolyásolják az életünket...
ezért mindig ébernek kell lennünk.
Kisfiúként ettől az egész világ sokkal rémisztőbb helynek tűnt.
De a félelem mellé izgalom is társult.
Édesanyám mellrákban halt meg.
Fiatalon, én még gyerek voltam.
Anyám nagyjából pünkösdi keresztényként nőtt fel.
A halálos ágyán fekve,
különböző vallások híveit hívta magához, hogy imádkozzanak.
Feltűnt, hogy a vendégek közül többen anyám megváltásáért imádkoztak,
hogy csatlakozhasson hozzájuk, akár a halálban is.
Mások a feloldozásáért,
a fájdalmaitól való megszabadulásért imádkoztak, hogy tovább élhessen.
És ez a kérdés, a feloldozás és a megváltás,
a következő dimenzió és a jelen élet ellentéte,
igazán magával ragadott,
és olyan történetek felé vezetett, amelyek azóta is érdekelnek.
MIK AZOK A SZEKTÁK?
A húszas éveim elején úgy döntöttem, a vallásról akarok írni.
New Yorkban éltem, a könyvemen dolgoztam,
amikor meghallottam, hogy Luke, egy régi barátom a városban jár.
Luke nagyon ígéretes fickó volt,
felső osztálybeli családból, felfelé ívelt az élete.
Menyasszonya volt, a pénzügyi szektorban épített karriert.
De aztán mindezt hátrahagyta,
elköltözött, és belépett egy, a családja által szektának tartott közösségbe.
Látszólag teljesen felszívódott.
A családja tudta, hogy a vallással foglalkoztam,
ezért megkértek, hogy járjak utána, mi van vele.
Ez nem sokkal szeptember 11-e után történt.
Luke azt mondta, azért ment oda...
hogy megvizsgálja a szekularizmus romjait.
Azt mondta: "Most már világos. Ez a jó és a rossz csatája."
Teljesen megváltozott a személyisége.
Mesélt erről a meghatározhatatlan valamiről, amihez csatlakozott.
"Nem keresztények."
Jézus követőiként szolgálunk.
Kit szolgáltok?
Az Isten által kijelölt vezetőket.
Politikusokat.
- Ez valami szervezet? - Nem.
Nincs egyház, lelkészek, szabályok, rituálék.
- De a Bibliátazért olvassátok? - Persze, de főként dolgozunk.
Általában...
leveleket gereblyézünk, kosárlabdázunk, vécét tisztítunk.
Micsoda, a politikusok... vécéit tisztítjátok?
Furcsának hangozhat... de nem az.
Csak egy csapat srácról van szó, akik együtt élnek.
Szuper az egész!
Nagyon egyszerűnek tűnt.
Aztán meghívott, hogy én is láthassam.
És mivel semmit nem tudtam az egészről, belementem.
Szokott fogyasztani drogokat, alkoholt, gyógyszereket?
Csak ajánlással lehet bekerülni.
Oklahoma republikánus szenátorának legfőbb tanácsadója
interjúvolt meg egy, a Capitolium melletti irodában.
Van barátnője?
A párkapcsolatomról és a barátnőmről akart tudni...
- Keresztény? - Igen.
...és a szüleimről.
Később rájöttem, hogy azt vizsgálta, hogy miről vagyok hajlandó lemondani.
És nagyon őszintén válaszoltam rájuk.
Ne feledjék,
akkoriban még nem voltam oknyomozó újságíró.
- Jó kapcsolata volt az anyjával? - Igen.
Nem titkolóztam vagy trükköztem.
Azt mondtam, író vagyok,
és azért járom az országot,
hogy megértsem az emberek Jézusról alkotott képeit,
ezért szeretném az övékét is megismerni.
A lakbér 400 dollár.
Ebben benne van a koszt is.
Úgy egy hétig vártam.
Átmentem a teszten.
Megengedték, hogy idejöjjek és velük éljek, hogy a testvérük legyek.
Eljöttek értem a testvérek,
majd elvittek a folyó túloldalára, a virginiai Arlingtonba,
ami egy washingtoni külváros,
ahol a hírszerzésben dolgozók laktak.
Behajtottunk egy zsákutcába,
egy hatalmas, gyönyörű György korabeli villához.
- Szép kis ház, mi? - Ja.
Azta!
Figyelj, nem tudtam, hogy mutassalak be,
csak annyit mondtam, hogy jött egy új srác New York-ból.
- Íróként dolgozik, zsidó származású. - Csak félig zsidó.
Aki meg akarja ismerni Jézust.
- Tudod, mit mondtak? - Nem.
Hogy jöjjön nyugodtan!
Menjünk!
Istenért szól az imánk
Ó, mennyi próba, kísértés vár ránk
Szóval beköltöztem ebbe az Ivanwald nevű házba.
Srácok, ő... Jeff.
Szinte pezsgett a hely a srácoktól. Kolis hangulata volt.
Csak sör nélkül...
Nem volt kicsapongás... Mint egy istenfélő diákszövetség.
Az Urunk, kiért imádkozunk...
Pillanatok alatt rájöttem,
hogy ez nem olyan, mint amit elképzeltem.
- Jeff. - Szia, üdv Ivanwaldban!
- Jó, hogy itt lehetek. - Biztos jól érzed majd magad!
- Megmutatom a szobádat! - Oké.
Washington bizonyos köreiben biztosan hallani erről.
Külön háza volt a fiúknak és a lányoknak.
Egy saját kis közösség,
mondhatni, kiút a hétköznapi életből.
A világ minden tájáról jöttek fiúk, különböző helyzetekből.
Voltak vallásosak, nem vallásosak, bizonytalanok, szkeptikusok.
Nyers volt, valódi.
Mint a 12 srác abból a... könyvből.
És a politikában dolgozó fiatal keresztényként
pont erre volt szükségem.
Igen.
AZ IVANWALDI BENTLAKÁS FELTÉTELEI
JÓ EGÉSZSÉGI ÁLLAPOT (FIZIKAI, MENTÁLIS...)
DINAMIKUS ÉLETVITELBEN VALÓ RÉSZVÉTEL SZERHASZNÁLAT ELUTASÍTÁSA
Az ivanwaldi házirend üdítően precíz volt.
Nincs káromkodás, alkoholfogyasztás.
Nincs szex, önkielégítés.
Nem pazaroltunk időt az újságokra, sose néztünk tévét.
...rendíthetetlenül a mennyekbe.
Húst ettünk, az evangéliumokat tanulmányoztuk, kosaraztunk.
- Ez az! - Kint!
Isten szereti azt, aki hárompontost dob.
Jeff! Mondod te az imát?
Persze!
Urunk... Istenünk...
Mennyei atyánk...
Jézus, nagyon köszönjük, hogy...
mind találkozhattunk, és...
hogy együtt kosarazhattunk, hogy...
csapatban dolgozhattunk...
Megtanulhatunk érted küzdeni.
Mindezt nagyon köszönjük, Jézus nevében. Ámen.
- Ámen! - Ámen!
Mindig érdekesnek találtam az olyan történeteket,
amelyekben az ember mások életébe merül bele.
Olyan mélyre mások hitvilágába, hogy utána szinte alig talál vissza.
Ez veszélyes lelkileg, hiszen könnyen áttéríthetik az embert.
Azért, hogy egy ideig megláthassam, mi is történik igazából Ivanwaldban,
elfogadtam a hitüket.
"Hova menekülhetnék előled?"
"Ha a mennyekbe jutok, te ott vársz."
"Ha a mélyben vetem meg ágyam, ott is látsz."
Hatásos, nem igaz?
Nincs menekvés.
Nem számít, merre mész, Jézus mindig ott fog várni, bárhol légy.
Jézus borzasztóan okos!
Mindig el fog kapni.
Imádkozzunk!
"Az egyetlen Urunkat szólítom,"
"az ő kegyéért imádkozom!"
"Magasztallak, hiszen rettegek..."
Imádkoztunk, hogy megtörjünk.
Hogy semmivé váljunk.
Hogy megtanuljunk engedelmeskedni.
Itt biztonságban vagyunk, Jézus igéjét tanulmányozva.
Azt mondták, ilyen az igazi kapcsolatunk ezzel a Jézussal.
- Érted, mire gondolunk? - Persze.
Imádkoztunk, hogy összezúzzuk az úgynevezett belső lázadónkat.
- Jeff? - Szia!
- Látom, rengeteget írsz. - Igen.
De figyelsz is?
Tudom, van mit feldolgozni, de csak ez fog kelleni.
- Ez a Biblia? - Csak az a része, ami számít.
Csak Jézus.
Az volt az egyik legmeglepőbb,
hogy bár ismerték a Szentírást ezek az emberek,
nem igazán törődtek a Bibliával.
Kaptunk egy apró kis könyvet.
Ezt, a felirattal, hogy "Jézus".
Ennyi az egész. Csak Jézus, semmi más.
Máté, Márk, Lukács és János evangéliuma volt benne,
és Az apostolok cselekedetei, amit A nagykövetek cselekedeteinek hívtak.
Ennél többet nem kellett olvasni.
Nem sok teológia volt az egészben.
Nincs vívódás Istenen, a lelkiismereten, mint a fundamentalistáknál általában.
Az ördögről se beszéltek.
Csak Jézusról. Jézusról, senki másról. Ennyi.
Merre van Jézus a 137. zsoltárban?
A 137-ben...
"Babilon leánya, te, aki pusztulásra ítéltetett,"
"áldott legyen, aki megragadja gyermekeid"
"és sziklához vágja őket!"
Mégis hol van ebben Jézus?
Jeff, testvérem, nem tudom,
de ő majd biztos megmondja, ha eljött az ideje.
Azt mondták, a kereszténységet félreértették,
hogy a sok bugris, a rengeteg balek
mind azt hitte, Krisztus mindenkinek egyenlően prédikált. Nem éppen.
Állítólag Jézusnak körei voltak. Jakab és Péter volt a legközelebb.
Aztán a következő szinten voltak a tanítványok.
Kívül pedig...
mindenki más, akikhez ugyan eljut az üzenet,
csak már nem kendőzetlen formában.
Mert nem bírnák el az igazságot.
Add, hogy szeressük egymást.
Mi viszont ebből a legkülső körből a legbelsőbb kör közelébe kerültünk...
mi lettünk az új kiválasztottak.
Akik számítanak.
Ivanwaldi testvérekként, új kiválasztottakként,
néhányunknak a Cedars nevű főhadiszállásukon kellett dolgoznunk.
Leveleket gereblyéztünk. Vécét tisztítottunk.
Nagyon abszurdnak tartottam,
hogy vallásos célzattal hatalmasok vécéjét pucoltuk.
Majd ezt felpakolom.
A Cedars egy nagy, fehér oszlopos villa, ami kicsit úgy fest, mint a Fehér Ház.
Nyilvánvalóan ez volt a székhelyük,
mivel rengeteg külföldi vezetőt láttak itt vendégül.
Várj, őt felismerem!
Ez az a republikánus szenátor Oklahomából!
Ja, mind ide szoktak járni.
Bal, jobb, republikánus, demokrata.
Ezek a címkék nem tükrözik a mozgalmunk jövőképét.
Az sokkal nagyobb.
Valamelyik nap az ugandai elnök járt itt. Érte imádkoztunk.
Hát igen... a Családnak az egész világon vannak barátai.
Jöttek afrikai diplomaták,
oroszok,
képviselők,
ekkor jöttem rá, mennyire fontos ez az egész.
Ez nem csak egy érdekes sztori. Ezek befolyásos emberek.
Igen, hallottam már róluk, bár inkább csak szóbeszéd szintjén.
Nem igazán ismertük őket, amíg szomszédok voltunk.
Azután ismerkedtem meg velük, hogy az egyik limuzinjuk elütötte a macskámat.
Szóval volt néhány ilyen incidens.
Nem lopták be magukat a szívünkbe.
Carla is itt van!
- Találtam pár üzenetet. - Remek!
Bizony!
Mindig azt éreztem a szomszédokat illetően,
hogy velük vagy, vagy ellenük.
Volt egy nagy térképük a környékről.
Ez nagyon érdekes!
Tudtad, hogy van egy négyzetméteres térképük a környékről,
amin minden ház külön színnel szerepel,
az alapján, hogy mennyire támogatja a testvériséget?
Zöld, sárga és piros.
Vagyis támogatók, közömbösek, elítélők.
- El is felejtettem! - Mint egy háborús térkép!
Sokáig voltam a polgári egyesület elnöke,
ezért is kopogtattam be hozzájuk egy nap,
hogy megtudjam, miről is szól ez az egész.
Ekkor egy kedves úriember körbevezetett abban a hatalmas házban, a Cedarsben.
Az épület 19. századi stílusú volt,
gyönyörűen restaurálva.
A belsőépítészet egyértelműen arra ment, hogy lenyűgözze a vendégeket.
Aztán megmutatták a fiúk otthonát is.
A srácok kint voltak,
kertészkedtek, a csatornát tisztították.
A fiatalok azt mondták, addig dolgoznak, amíg Isten meg nem szólítja őket,
és meg nem kapják a feladatuk életük végéig.
Mondom: "Egy rakás 20-as éveiben járó sráchoz képest,"
"ők aztán abnormálisan passzívak!"
Amikor a fiúk otthonában voltam,
az egyikük szólt, hogy: "Kedd esténként együtt imádkozunk."
"Csatlakozhatna!"
Onnantól kezdve kedd esténként eljártam az imakörre, minden egyes héten.
Identitástudatot adtak a követőiknek,
azt a megkérdőjelezhetetlen...
"Veled vagyunk jóban-rosszban" érzést.
És ez nagyon csábító tud ám lenni.
Én se bánnám, ha lenne egy közösség, akik kérdés nélkül befogadnának.
Mindössze néhány részletet ismertem meg a hitvilágukból,
és nem igazán ismerem a kereszténység ezen formáját,
ha ez egyáltalán még kereszténység.
De aztán megtudtam, milyen szemérmetlenül célozzák meg
a gazdag, befolyásos embereket.
Elég nyugtalanító volt.
De sosem tettem fel illetlen kérdéseket.
Csak ültem és hallgattam.
A következő héten már nem volt esti ima.
Sőt, utána se volt már többször.
Szerintem próbáltak lerázni.
Tudom, tudom! Próbálj meg mély levegőt venni!
Otthon vagy, ugye? Bárcsak ott lehetnék veled, tényleg,
de nem tudok mit tenni.
Nem sétálhatok csak úgy ki innen.
Mert... Megkérdezem őket, jó?
És holnap talán, vagy...
Nem, nem jöhetsz ide!
Szia!
Hogy vagy?
Én is örülök, hogy hallom a hangod!
Ja, nem, rengeteg mindent tudnék mesélni, szóval...
Azt el kell koboznom.
Később visszahívlak. Okés, szia!
Csak vicceltem.
Szabad telefonálni, de az új testvéreknek nem ajánlott. Minden figyelmedre vágyunk.
Csak gondoltam, kettesben hagyom Luke-ot a menyasszonyával.
Luke menyasszonya erkölcstelen nő.
Nem tiszteli Istent.
Felelünk egymást. Ez a testvériség.
Figyelek, hogy ne térj el Krisztus akaratától.
Jól van?
Oké.
Fontos megjegyezni,
hogy a testvérek nem voltak rossz emberek.
Csak értelmet kerestek az életükben.
Érezni akarták, hogy valami értékes részesei.
Egy ideje ott voltam már,
amikor az egyik testvér feladatot adott:
"Szkanderezés!"
Aztán valaki felkiáltott, és hirtelen
mindenki rám vetette magát, csapkodni kezdtek.
Szálljatok már le rólam! Engedjetek el!
Másszatok le rólam!
Akkor hirtelen, nagyon furcsának tűnt,
de kiderült, hogy spirituális üzenete volt.
A legtöbbünk által ismert Jézus gyengéd, szerető jellem.
Ő Isten báránya.
A béke és a jámborság jelképe.
Az ő Jézusuk viszont nem gyengéden szeret. Azt mondták: "Jézus nem puhány."
Ha Jézus ma élne, akkor talán tengerészgyalogos lenne.
Ha ma élne, kiváló focista lenne.
Így volt ez lelki nevelés.
A férfias kereszténység megmutatkozása.
Később megértettem, hogy Krisztust akarták belém zúzni.
Ez volt a beavatás, amely során mindannyiunk teste eggyé vált.
Srácok, nem kapok levegőt!
Megfulladok!
Szálljatok le rólam!
Ha egy testvér elesik, a barátja felsegíti.
Már közénk tartozol.
Gyertek, álljunk körbe!
A testvérek családként hivatkoztak a csoportunkra.
És azt mondták, én is családtag lettem.
A testvériség része, ahogy néha hívták.
De a név nem számít.
Néha hibáztam, és bizonyos politikusokat úgy hívtam...
"Ó, szóval ő is tag? Akkor..." "Nem, ő csak a Család barátja."
Apró különbségek ezek.
Mégis kellenek a láthatatlansághoz.
Egyszer rákérdeztem a hierarchiára, a szervezet felépítésére.
Erre azt kérdezték, hogy miért érdekel ez annyira.
"Itt vagy te, én, meg ők,"
"és mi felelünk egymásért."
"Pont, ahogy Isten is akarta."
Sosem jutott eszembe, hogy szervezeti diagramot kérjek tőlük.
"Kik vagyunk, hogy szerveződünk, hogy épül fel az egész?"
És persze akik régóta ott voltak,
gyorsan rávágták, hogy ne hívjuk semminek.
De valahogy kellett hívni.
Így testvériségnek hívtuk,
vagy baráti társaságnak, akik Jézust követik, ilyesmi.
De a definíciókat,
a beskatulyázást félretéve,
miután látjuk, mi folyik belül,
az kérdés, hol máshol van még ilyen?
A világnak nagy szüksége van erre.
Hát, neked rövidebb az orrod.
Világuralmat tanulni jöttetek.
Nagyon keményen nézel!
Köszönöm!
Beszéljünk az Ószövetségről!
Kiket mondanátok belőle a jófiúknak?
- Mózes? - Noé?
Dávid.
Dávid király, na ez jó!
Miért gondolod jónak?
- Megrengethetetlen volt a hite. - Dávid király elég durva dolgokat tett.
Lefeküdt egy másik férfi feleségével, Betsabével, nem?
Aztán meggyilkolta a férjét.
És ez a pasas lenne a hősünk?
Jóságos ég! És Isten szerette őt.
De miért?
Mert próbált tenni valamit?
Helyesen akart cselekedni?
Valaki más?
Mert kiválasztott volt?
Ja... kiválasztott.
Érdekes szabályok, nem igaz?
Mondjuk egyikőtök megerőszakolt három kislányt, most meg itt ül.
Mit gondolnék róla?
Hogy borzasztó ember?
Egyáltalán nem.
Nem azért vagyok itt. Nem ítélkezem.
Egyvalamiért jöttem.
Miért?
Jézus miatt?
Ebben a felzaklató pillanatban döbbentem rá...
hogy úgy gondolták, egyesek jobban kiválasztottak, mint mások.
Ha kiválasztott az ember,
nem számít, mit csinál. Akkor is kitartanak mellette.
- Aztán azt mondta... - Mi választjuk a vezetőinket,
Jézus pedig a sajátjait.
Mindenkit figyelmeztetünk,
hogy a jövő királya közeleg.
Nem csupán az országé...
hanem az egész világé.
A Cedars elszigetelt hely.
Egy gyönyörű, régi épület,
amely az egész világot vendégül látja.
Mi feleltünk a nagykövetek hetente megrendezett reggelijéért.
Az esemény résztvevőinek száma mindig...
elég korlátozott volt.
De ez adott lehetőséget a különböző szintű közéleti figuráknak,
hogy közösen imádkozzanak.
- Államügyész úr! - Pompás, hogy ismét találkozunk!
A résztvevők, a felső vezetés tagjai elengedhetik magukat,
valódi beszélgetéseket folytathatnak,
rivaldafény nélkül, a kamerák kereszttüzén kívül,
abban bízva, hogy Jézus is...
ott van velük.
Ez lenyűgöző!
Ő a volt államügyész!
Máté 11:27.
"Senki sem ismeri a Fiút, csak az Atya."
"És senki sem ismeri az Atyát, csak a Fiú,"
"és azok, akiknek a Fiú felfedte magát."
Nem kellett megkérdeznem, ki a vezető, gyakran beszéltünk róla.
Egy Doug Coe nevű férfi volt.
Biztosítom, hogy mindent megteszünk,
hogy segítsünk Önnek és az országának.
Utálja a reflektorfényt.
Nem róla szól ez, hanem Jézusról.
Meg szerettem volna lepni kis világunk egy apró ajándékával.
Úgy mutatták be nekem, mint egy testvért,
de igazából ő a legfőbb testvér.
Azt mondták, egyszerű ember,
aki közelebb áll Jézushoz, mint bármely más élő ember,
aki ha valamiért imádkozik,
az megtörténik.
Örültek, hogy a Családon kívül senki sem tudta,
kicsoda Doug Coe.
Imádták a történeteket, amikben Doug csak úgy felbukkant valami elnöknél,
vagy a miniszterelnök házában.
Nyilvánvalóan ő volt a mozgalom egyik vezetője.
Ezért is voltam annyira kíváncsi ekkor, kicsoda Doug Coe valójában.
Tudja, miért aggódom igazán?
A muszlimok miatt.
Túl sok gyerekük van. Mi meg túl sokkal végzünk.
Mi a legjobb módszer a keresztényeknek, hogy megnyerhessék ezt a csatát?
A túl sok muszlim gyerek gondot jelenthet.
De a kategorizálás,
hogy ki keresztény vagy muzulmán, az imádságai útjában áll.
A szervezett vallás elvonja a figyelmet Jézusról.
Ki kell vennünk Jézust a vallásos csomagolásból!
De hogyan?
Jó, ha vannak barátaink.
Tudod, milyen sokat számíthat egy barát?
Egy barát, akivel egyetérthetsz?
Két-három barát, akik egyetértenek, akik együtt imádkoznak...
bármire képesek.
Ez az egyetértés.
Te író vagy.
Mit jelent ez?
Egységességet.
- Az egyetértés egységesség. - Teljes egységesség.
Tudod, van erre egy másik szó is.
Szövetség.
Szövetség?
Tudnak olyat mondani, aki szövetséget kötött...
- a barátaival? - Jézus.
Hitler.
Hitler szövetséget kötött. A maffia is szövetségre lépett.
Nézzék meg, milyen erős a kötelékük!
Ez hatalmas dolog.
Számukra a becsületről szólt.
Nekünk Jézusról.
Hitler, Sztálin, Mao Ce-tung,
Oszáma bin Láden.
A Családnak olyan fegyvere van, ami nekik nem volt meg.
Jézus megrendíthetetlensége egy krisztusi testvériségben.
Ezzel jár a szövetségünk.
Jézus plusz semmi.
Ez a kifejezés...
"Jézus plusz semmi."
Egyszerre banális és totális...
Indulnom kell.
...de a képviselők mégis úgy ültek utána,
mint akik megvilágosodtak.
Pont, ahogy mások is mondták:
"Doug segített kilépni a vallásból és megtalálni Krisztust."
Doug Coe egy valódi szent volt,
aki mindig az emberek érdekeit nézte.
Akinek az Úr volt az első.
És nem vágyott elismerésre ezért.
Emlékszem, hogy az ivanwaldi ottlétem vége felé
segítettem egy imareggelinél,
ahol Doug azt mondta:
"Keress rám Google-ön, és szedjünk le minden találatot!"
"Nem kell... Nem akarom... hogy bárki tudja,"
"hogy azt gondolják, én vagyok a központi figura emögött."
"Ez az Úrról szól. Hogy összehozzuk az embereket."
"Valami nálam sokkal fontosabbról."
Milyen csodálatosan megnyugtató ezt hallani
egy hatalomért, tekintélyért, befolyásért küzdő városban.
Szóval legyünk befolyásosak, de mindezt csendben.
Hát igen, ilyen volt Doug.
Miután Jézus Krisztus
szervezetet alkotott,
láthatatlanná tette az egészet, miután elkészült vele.
Ha a testünkre nézünk,
nem látjuk kilógni a májunkat, az izmainkat, az agyunkat.
Jézus megalkotta a legtökéletesebb szervezetet,
majd gyönyörű bőrt húzott rá. Elég a maffiára gondolni,
ők is hasonló szervezetként működnek.
A látható dolgok mindig mulandóak.
A láthatatlanok viszont örökké megmaradnak.
Minél láthatatlanabb a szervezet, annál nagyobb annak befolyása.
Az elején nyíltan vezettem a naplóm, később már kevésbé.
Leírtam a meglepetéseket,
a beszélgetéseket, a felmerülő kérdéseket.
Az idő múlásával egyre inkább nyomozói naplóvá avanzsált az egész.
JÉZUS PLUSZ SEMMI
Kíváncsi voltam, mit értenek igazából a "Jézus plusz semmi" alatt.
ÉRDEKSZFÉRA
Miféle befolyást akartak szerezni a világban?
Ekkor nem tudtam még, mi a végső céljuk,
de az ivanwaldi életből voltak sejtéseim.
Egyik este volt egy közösségi rendezvény a nővéreink házával,
a Potomac Point nevű leányotthon fiatal hölgyeivel.
Néhányan nagyon fiatalok voltak, a legtöbben huszonévesek.
És az idősebb férfiak feleségei is itt voltak,
a fiatal lányok gardedámjaiként.
Óvatosan, fiúk!
Nagyon kemények voltak!
Szóval a szex szóba se jöhetett.
- Hali! Helló! - Szia!
- Esküvőre készülsz? - Nyakkendőt húztál.
- Senki más? - Nem.
Nem bizony.
Az egész szervezet a férfiak tekintélyére épült.
- Helló! - Szia!
"Olyan a férfi a családjának, mint Krisztus az egyháznak."
Megvoltak a hatalmi szintek, amiket meg kellett őrizni.
Sosem láttam még ekkora nemi szegregációt.
Lányok, ő Jeff.
- Sziasztok. - Még új.
Azt mondták a lányok,
hogy a fiatal férfiakat azért mentorálják
a Család befolyásosabb tagjai, néha akár politikusok...
hogy akár kisebb politikai tisztségeket is betölthessenek.
De a nőkre nem várt semmi ilyesmi.
Őket a szolgálatra képezték ki,
hogy a testvériség tagjainak párjai legyenek.
Azt mondták, tökéletes párokat akarnak mindenkinek.
Kérdezhetek valamit?
Persze!
Nem furcsa érzés...
férfiakat szolgálni?
- Dehogy. - Nem?
Szeretnek minket, de őket ki szereti?
Isten mindenkivel személyes kapcsolatra vágyik.
Jézus tényleg ember.
Igazi ember.
Nem valami elvont fogalom.
Azt akarja, hogy megismerd.
Hogyan lehetsz ennyire biztos benne?
Nem szoktál kételkedni?
Ezzel semmi baj.
A kétely csak a boldogság előfutára.
Ivanwaldi testvérként, kiválasztottak voltunk.
Én igen, más nem. Hiába jó ember akárki is, ha nem testvér.
Nem kiválasztott. Én igen.
Ez volt a jutalom.
És miről mondtunk le?
Azokról, akik nem kiválasztottak. Más emberekről.
Megvolt a hierarchia, mint a koncentrikus körök.
Középen van Jézus.
Utána a saját sejtünk, a testvéreink,
akikkel kizárólag egymásért felelünk.
Ezután következik
a család, a gyermekek, a szülők, a házastársak. A lista legvégén.
Hitler, Sztálin, Mao...
Az ilyen szintű abszolút hűség... ez volt a cél.
Láttam képeket a Vörös Hadseregben szolgáló
20-22 éves kínai fiatalokról.
Egy asztal előtt álltak, mint a hentesnél.
Behozták a fiatalok anyját és apját.
Az asztalra fektették a szülőket, egy kosárral a végén.
A fiatalok meg...
Lefejezték a szüleiket.
A Vietkongok...
Hitler, Mussolini, a feketeingesek.
Mindannyiuk esküjében megegyezett valami,
a tökéletes egységesség, egészen a halálig.
Ez közös megállapodás volt. Egy fogadalom.
A közösen eltöltött napok után
kezdtem megszeretni a testvéreket, egyre inkább részesnek éreztem magam.
Nem terveztem meg előre, hogy mennyi ideig maradok.
Attól függött, hogy végül mit találok.
Rengeteg különböző, néha teljesen idegen Jézust ismertem meg.
De Ivanwald volt a legszokatlanabb dolog, amit valaha tapasztaltam.
Azt gondoltam, lenyűgöző, hogy mindig egymásra gondolnak.
Hogy itt igazi kedvesség lakozik.
Még nem voltam kész elmenni.
Aztán egy nap, Luke, aki engem is beszervezett...
Megtudta, hogy a menyasszonyát szexuálisan bántalmazták,
ezért az volt az első gondolata, hogy a következő repülővel meglátogatja.
A testvérek azt mondták, ki van zárva, hiszen csak ők számítanak.
Hozzájuk kell hűségesnek lenni. És miért is bántalmazták szexuálisan?
Merre járt, mit csinált a menyasszonya, hogy ez történt?
Luke ennek ellenére is elment,
amiért a többiek megvetették.
Azt mondták, Luke egy vesztes. A menyasszonyát választotta ahelyett...
hogy velük kosarazzon. Ezért lett vesztes.
Olyan egyszerűnek tűnt mindenki elé helyezni Jézust.
De nem az.
Helyesen cselekszel.
Remélem, jól alakulnak a dolgaid, Jeff. Tényleg.
Tudom, hogy rengeteg kérdésed van még.
Kibaszott sokat kérdezel.
Ja.
Ez talán megválaszol néhányat.
ISTEN VÁLASZTOTT VEZETŐI A TESTVÉRISÉG TANÁCSA
BIZALMAS
Van még más is?
Ja, rengeteg minden.
Egy láthatatlan szervezethez képest elég sok papírjuk van.
Jól van, cimbi.
Leléptem.
Szevasz!
- Sok szerencsét! - Vigyázz magadra!
Így beleolvastam a társaság múltjába, amibe belecsöppentem.
Nem csak egy keresztény szervezetről volt szó,
hanem egy alapvetően antidemokratikus mozgalomról,
amely már 70 éve átjárja az USA vallásos konzervativizmusának szívét.
"Isten által kijelölt vezetőket akarunk látni"
"a társadalom minden rétegében..."
Arra jöttem rá, hogy ez a szervezet, ami tagadja, hogy szervezet lenne,
valójában a világ leghatalmasabbjainak egyik legnagyobb hálózata.
Uganda, Románia, Nigéria...
Ez a világszintű szellemi hadviselés kezdete.
Minden 19 vállalati vezető találkozásával indult...
El kell rejteni az intézményi képet.
Nincs szervezet, tagság, nyilvánosság. Jézus beszivárog az egész világba.
Csak Isten tudhat a befolyásunk nagyságáról.
Kiválasztottak.
...akik vállalják...
...a kihívást...
- Isten kijelölt vezetőit akarjuk. - Kiválasztottak.
A társadalom minden rétegében...
...Isten választottai...
Valódi tanítványok...
- Sok célt elértünk. - Krisztus testvérei.
De még rengeteg munka vár ránk.
Az ellenség még mindig szabadon jár.
A CSALÁD DRAMATIZÁLT JELENETEIBEN NÉHÁNY KARAKTER ÉS BESZÉLGETÉS MÓDOSÍTVA SZEREPEL
A feliratot fordította: Gorcsa Norbert